Smalspårigt nr 130!
Smalspårigt nr 130!
Redaktören meddelar att Smalspårigt nr 130 ligger i slutfasen av produktionen och inom en snar framtid anländer i brevlådan!
- Bilagor
-
- Omslag nr 130.jpg (322.96 KiB) Visad 8399 gånger
Re: Smalspårigt nr 130!
Spännande! Ystad-Eslöv kan inte få för lite uppmärksamhet.
/Olof
/Olof
Re: Smalspårigt nr 130!
Fick tidningen igår, den får toppbetyg av mig!
-
- Inlägg: 298
- Blev medlem: sön 16 mar 2008, 20:42
Re: Smalspårigt nr 130!
Vill göra en rättelse till min text i artikeln på sidan 31 om "Fångvagnar i Statsbanornas barndom". Trots flera korrekturläsningar har ett av mig gjort skrivfel slunkit med som gör texten något motsägelseful. Jag skriver om möjligheten att PeO kommer med en nyutgåva av sin fångvagnsmodell men anger denna som "m/66", skall givetvis vara "m/71", alltså inte samma modell som finns från SV&LV. Beklagar skrivfelet.
Ola Ahlström
Ola Ahlström
Re: Smalspårigt nr 130!
Väldigt bra nummer med en blandning av artiklar som speglar den brokiga skara som föreningen faktiskt består av. Bra jobbat Anders och alla som bidragit med material!
/Göran T
/Göran T
- Micke Brane
- Inlägg: 653
- Blev medlem: tis 29 maj 2007, 22:35
Re: Smalspårigt nr 130!
Jag förstår alla som kör normalspårigt tycker detta nummer var bra.
Men var har grundstenen till föreningen och tidningen, samt det stadgarna stipulerade tagit vägen?
Tidningen heter Smalspårigt, och var ett husorgan för smalspåriga järnvägar
med byggtips, bilder och kunskap hur små fattiga järnvägars vardag såg ut.
Det var ett husorgan och komplement till de övriga tidningarna på marknaden som sällan eller aldrig behandlade smalspåriga järnvägar.
Det unika var att täcka in smalspåriga förebilder och inspirera byggandet av smalspåriga modelljärnvägar.
Denna tidskrift var ett alternativ till de tidningar som behandlade normalspårigt, och SJ i synnerhet.
Var tog originaliteten med smalspårigt vägen?
Nummer 130, 34 sidor omslaget exkluderat.
Hälften av tidningen behandlar normalspårigt, fyra sidor artiklar om smalspårigt.
Jag stämmer inte in i lovsången över att det var ett välbalanserat nummer.
Den kommer längre och längre från "Smalspårigt" och bra smalspåriga tidningar som
NARROW GAUGE & INDUSTRIAL Railway Modelling REVIEW eller Voie Libre.
Ser numera tidningen som ytterligare en tidning i mängden med ungefärligt innehåll som AoH, Tåg osv.
Men var har grundstenen till föreningen och tidningen, samt det stadgarna stipulerade tagit vägen?
Tidningen heter Smalspårigt, och var ett husorgan för smalspåriga järnvägar
med byggtips, bilder och kunskap hur små fattiga järnvägars vardag såg ut.
Det var ett husorgan och komplement till de övriga tidningarna på marknaden som sällan eller aldrig behandlade smalspåriga järnvägar.
Det unika var att täcka in smalspåriga förebilder och inspirera byggandet av smalspåriga modelljärnvägar.
Denna tidskrift var ett alternativ till de tidningar som behandlade normalspårigt, och SJ i synnerhet.
Var tog originaliteten med smalspårigt vägen?
Nummer 130, 34 sidor omslaget exkluderat.
Hälften av tidningen behandlar normalspårigt, fyra sidor artiklar om smalspårigt.
Jag stämmer inte in i lovsången över att det var ett välbalanserat nummer.
Den kommer längre och längre från "Smalspårigt" och bra smalspåriga tidningar som
NARROW GAUGE & INDUSTRIAL Railway Modelling REVIEW eller Voie Libre.
Ser numera tidningen som ytterligare en tidning i mängden med ungefärligt innehåll som AoH, Tåg osv.
En förvirrad återfalls rallare
-
- Inlägg: 21
- Blev medlem: ons 30 maj 2007, 00:00
Re: Smalspårigt nr 130!
Vill minnas att styrelsen för många år sedan hade en diskuton om hur att bredda intresset för föreningen och
tidningen och beslöt att allting under 1435mm är smalspår, alltså skulle även ÖSLJ ha glädje av tidningen och
föreningen.Skrivetmed viss ahlsheimereffekt.
Bosse
tidningen och beslöt att allting under 1435mm är smalspår, alltså skulle även ÖSLJ ha glädje av tidningen och
föreningen.Skrivetmed viss ahlsheimereffekt.
Bosse
Re: Smalspårigt nr 130!
Måste nog förtydliga ditt inlägg om portalparagrafen i föreningens stadgar Micke. Kan dock inte ordlydelsen exakt men jag vet att vi diskuterade ganska mycket hur vi även skulle kunna få upp intresset lite mer hos de som bygger normalspår varför vi i styrelsen då uttryckte oss ungefär så här: "Att främja intresset för såväl smalspåriga järnvägar och normalspåriga järnvägar av bibanekaraktär".Micke Brane skrev:Jag förstår alla som kör normalspårigt tycker detta nummer var bra.
Men var har grundstenen till föreningen och tidningen, samt det stadgarna stipulerade tagit vägen?
Tidningen heter Smalspårigt, och var ett husorgan för smalspåriga järnvägar
med byggtips, bilder och kunskap hur små fattiga järnvägars vardag såg ut.
Det var ett husorgan och komplement till de övriga tidningarna på marknaden som sällan eller aldrig behandlade smalspåriga järnvägar.
Det unika var att täcka in smalspåriga förebilder och inspirera byggandet av smalspåriga modelljärnvägar.
Denna tidskrift var ett alternativ till de tidningar som behandlade normalspårigt, och SJ i synnerhet.
Var tog originaliteten med smalspårigt vägen?
Nummer 130, 34 sidor omslaget exkluderat.
Hälften av tidningen behandlar normalspårigt, fyra sidor artiklar om smalspårigt.
Jag stämmer inte in i lovsången över att det var ett välbalanserat nummer.
Den kommer längre och längre från "Smalspårigt" och bra smalspåriga tidningar som
NARROW GAUGE & INDUSTRIAL Railway Modelling REVIEW eller Voie Libre.
Ser numera tidningen som ytterligare en tidning i mängden med ungefärligt innehåll som AoH, Tåg osv.
Ett tag diskuterades att byta namn på tidningen. Krister Brandt och Jon Fast (frid över deras minne) var anhängare av idén, detta för att bredda och öka intresset för tidskriften som de båda tyckte förtjänade större uppmärksamhet pga av tidningens innehåll men som gick många spårlöst(!) förbi pga att de trodde att tidningen bara ägnade sig åt torvbanor i skogen. Av detta blev som bekant intet.
Visst kan jag hålla med dig om att både "The Review" och Voie Libre är mer smalspåriga men vi snackar också om helt andra upplagor. I England (och den engelskspråkiga världen) finns utrymme för en extremt smal tidning som "The Review". För de som är intresserade av "The BR Blue era" finns andra blaskor.
Så detta att göra en liten föreningstidning är en balansgång på slak lina; vad ska man ha med och vad ska inte med? Sanningen är väl den att man i egenskap av redaktör gör tidning av det material man får och man tar med det mesta (under mina år som redaktör så refuserade jag en artikel pga suddiga bilder). Så gjorde jag och så gör förmodligen även Anders. Dessutom så använder man sitt kontaktnät för att uppmana folk att skriva. Anders som hängiven anhängare av historiken kring YEJ, varför inte en artikel om banan i samband med ett jubileum? Anders kontaktnät kanske också till största delen består av normalspårsrallare och då är det inte så konstigt att det kommer artiklar som handlar om det. Den enormt skicklige landskapsbyggaren Jan Gissberg var extra roligt att se i våra spalter. Han har aldrig skrivit i Smalspårigt förut utan honom har jag mest läst på olika forum. Landskapsbygge är ju varken skala- eller spårviddsberoende.
Vi får den tidning vi förtjänar, tycker man att det är för mycket normalspår tja, antingen får man skriva själv eller kanske uppmana någon av sina mj-kamrater att fatta penna och ladda kameran med Kodakchrome 25.
/Göran T
Re: Smalspårigt nr 130!
Hej!
Föreningens stadgar finns i sin helhet här; http://www.smalsparigt.org/?page_id=111
Ändamålsparagrafen lyder som följer;
1 Ändamål
Mjf Smalspårsfrämjandets är en ideell förening som har till uppgift att främja och väcka intresse för modellbygge av i första hand smalspåriga järnvägar eller andra järnvägar och miljöer med liknande karaktär.
Detta sker dels
* genom att föreningen ger ut tidningen Smalspårigt, vilken skall förmedla information om i synnerhet smalspåriga, men också normalspåriga järnvägar av små- och/eller bibanekaraktär och deras omgivningar i såväl fullskala som modell.
* genom att arrangera medlemsmöten och mässor samt delta i externa arrangemang.
* genom att främja utgivandet av modelljärnvägsskrifter
* genom föreningens medlemsservice vilken skall kunna erbjuda medlemmarna ett utbud i enlighet med föreningens ändamål.
Det är inte bara inom styrelsen som det har diskuterats att öppna upp för mer normalspåriga banor. Detta har även varit uppe på ett antal årsmöten under senare år, om än inte som punkt under utlyst agenda, men väl under punkten övrigt. De närvarande medlemmarnas mening har i regel varit att vi skall behålla föreningens och tidningens namn, men öppna upp för normalspårigt material, speciellt när det handlar om modellbygge, om än inte för blå, gröna eller svarta Rc-lok eller X2000.
Jag tycker för egen del att det senaste numret väl håller sig inom ändamålsparagrafen. YEJ må vara normalspårig och på sin tid en stolt förbindelse till Ystad från stambanan. Med tiden förringades betydelsen i skuggan av både Malmö-Ystad och Malmö-Simrishamn. Nu är både YEJ och MSJ borta om man undantar delen Ystad - Tomelilla - Simrishamn. När det gäller artikeln om YEJ-rullande materiel så handlar den ju om modellbygge på hög nivå! Jag har visserligen inte hunnit läsa artikeln än, men som jag ser det finns det inte färdigt köpegods någonstans utan allt har egenhändigt knopats ihop med gott resultat av Hr Redaktören själv.
E-lok hör visserligen till SJ-s vanligaste ånglokstyp, men höll för det mesta till på mindre glamorösa banor från Inlandsbanan i norr till körningar till Revingehed och Hardeberga i söder. Recensionen av bygget av E-loksbyggsatsen är som jag ser det högst relevant i Smalspårigt - var skulle den passa bättre?
Vagnsmaterialet på California Railway & Navigation Company må vara normalspårigt, men den kulörta 1890-talsvagnsparken skulle lika gärna kunna vara smalspårig, och modellbygget är det inget fel på - tvärt om. Ola´s fångvagnsartikel faller inom samma kategori.
Sedan har vi ett par artiklar om modellbygge utan direkt koppling till skala och spårvidd, även om Örjan Svanes belysningsartikel indirekt visar upp status på ett unikt smalspårsbygge i skala 00 med utgångspunkt i 600 mm-banan NAEJ´s slutstation Nättraby Hamn.
Jag kan själv hålla med om att det hade varit trevlig att läsa mer om smalspår, men det handlar ju i grund och botten som Göran T påpekar här ovan om vilka artiklar som redaktören får tillgång till. Smalspårigt är en tidning av medlemmar för medlemmar! Så det åligger oss alla att bidra med artiklar, inte minst smalspåriga! Jag ser fram emot många såväl smal- som normalspåriga artiklar framöver!
Med Vänliga Hälsningar
Per Nilsson
Föreningens stadgar finns i sin helhet här; http://www.smalsparigt.org/?page_id=111
Ändamålsparagrafen lyder som följer;
1 Ändamål
Mjf Smalspårsfrämjandets är en ideell förening som har till uppgift att främja och väcka intresse för modellbygge av i första hand smalspåriga järnvägar eller andra järnvägar och miljöer med liknande karaktär.
Detta sker dels
* genom att föreningen ger ut tidningen Smalspårigt, vilken skall förmedla information om i synnerhet smalspåriga, men också normalspåriga järnvägar av små- och/eller bibanekaraktär och deras omgivningar i såväl fullskala som modell.
* genom att arrangera medlemsmöten och mässor samt delta i externa arrangemang.
* genom att främja utgivandet av modelljärnvägsskrifter
* genom föreningens medlemsservice vilken skall kunna erbjuda medlemmarna ett utbud i enlighet med föreningens ändamål.
Det är inte bara inom styrelsen som det har diskuterats att öppna upp för mer normalspåriga banor. Detta har även varit uppe på ett antal årsmöten under senare år, om än inte som punkt under utlyst agenda, men väl under punkten övrigt. De närvarande medlemmarnas mening har i regel varit att vi skall behålla föreningens och tidningens namn, men öppna upp för normalspårigt material, speciellt när det handlar om modellbygge, om än inte för blå, gröna eller svarta Rc-lok eller X2000.
Jag tycker för egen del att det senaste numret väl håller sig inom ändamålsparagrafen. YEJ må vara normalspårig och på sin tid en stolt förbindelse till Ystad från stambanan. Med tiden förringades betydelsen i skuggan av både Malmö-Ystad och Malmö-Simrishamn. Nu är både YEJ och MSJ borta om man undantar delen Ystad - Tomelilla - Simrishamn. När det gäller artikeln om YEJ-rullande materiel så handlar den ju om modellbygge på hög nivå! Jag har visserligen inte hunnit läsa artikeln än, men som jag ser det finns det inte färdigt köpegods någonstans utan allt har egenhändigt knopats ihop med gott resultat av Hr Redaktören själv.
E-lok hör visserligen till SJ-s vanligaste ånglokstyp, men höll för det mesta till på mindre glamorösa banor från Inlandsbanan i norr till körningar till Revingehed och Hardeberga i söder. Recensionen av bygget av E-loksbyggsatsen är som jag ser det högst relevant i Smalspårigt - var skulle den passa bättre?
Vagnsmaterialet på California Railway & Navigation Company må vara normalspårigt, men den kulörta 1890-talsvagnsparken skulle lika gärna kunna vara smalspårig, och modellbygget är det inget fel på - tvärt om. Ola´s fångvagnsartikel faller inom samma kategori.
Sedan har vi ett par artiklar om modellbygge utan direkt koppling till skala och spårvidd, även om Örjan Svanes belysningsartikel indirekt visar upp status på ett unikt smalspårsbygge i skala 00 med utgångspunkt i 600 mm-banan NAEJ´s slutstation Nättraby Hamn.
Jag kan själv hålla med om att det hade varit trevlig att läsa mer om smalspår, men det handlar ju i grund och botten som Göran T påpekar här ovan om vilka artiklar som redaktören får tillgång till. Smalspårigt är en tidning av medlemmar för medlemmar! Så det åligger oss alla att bidra med artiklar, inte minst smalspåriga! Jag ser fram emot många såväl smal- som normalspåriga artiklar framöver!
Med Vänliga Hälsningar
Per Nilsson
Re: Smalspårigt nr 130!
Nu blir det nästan lite för mycket med inlägg med samma åsikt men låt mig ändå få dela med mig. Jag hoppas ingen och framförallt inte Micke känner sig påhoppad.
Den senaste veckan har jag tillbringat på ömse sidor av Shinagawa station. En i huvudsak smalspårig station med 10 - 15 platformsspår, den grövsta räls jag sett och ett par avgångar per minut.
Min poäng är att det inte är spårvidden som avgör om en järväg är charmig.
Hälsningar från Tokyo
Olof
Den senaste veckan har jag tillbringat på ömse sidor av Shinagawa station. En i huvudsak smalspårig station med 10 - 15 platformsspår, den grövsta räls jag sett och ett par avgångar per minut.
Min poäng är att det inte är spårvidden som avgör om en järväg är charmig.
Hälsningar från Tokyo
Olof