Då var det dags för sista delen. Tror jag – för man kan aldrig vara helt säker.
När jag började skriva det här inlägget döpte jag det till "
Innan Stadsholmen. Eller – hur river man en modelljärnväg?". Ja, då visste jag faktiskt inte hur man gjorde. Det var först i lördags som jag gjorde just det och fick en ny erfarenhet. Det är inte svårt alls. Tekniskt sett alltså. Mentalt sett är det en helt annan sak. I och för sig beror det kanske på hur stor anläggningen är, hur långt man har kommit med bygget eller hur många timmar man har lagt ned.
Hur många timmar kan det bli? 1 000? 5 000? 10 000? Svårt att säga, men att det måste ligga någonstans mellan 5 000 och 10 000 är jag övertygad om. Om man delar 10 000 timmar med 8 så bli det 1 250 arbetsdagar. Den siffran låter kanske lite högt (det är ju flera år heltid) men om man betänker att jag byggt under en period av 12-13 år (just de här anläggningen) så kanske det är rimligt. Eller så blir det ännu fler timmar?
10 000 timmar att bygga och 3 timmar att riva …
Lägg till alla timmar som alla modelljärnvägsentusiaster lägger på att tänka modelljärnväg. Det är minst det dubbla. Nuförtiden hinner jag varken tänka eller ännu mindre – bygga. Jag kan nästan sakna det här tänkandet och planerandet mest. På den tiden hade vi hund också och den skulle ut på promenad så klart och det var faktiskt inte svårt att få ut mig på kvällarna och gå en runda. Man gick där i vintermörkret och planerade vilka vagnar man skulle bygga härnäst, vilka byggnader som skulle stå var, inköp som skulle göras och böcker som skulle beställas. Inga andra störande saker. Bara jag, hunden och hobbyn.
Tre timmar att riva, med en stor yxa. Och jag slängde nästan allt utom rullande materiel så klart (det mesta). Dom hamnade i lådor för slutförvaring. Men alla hus utom ett fåtal, alla träd och min stora bro som visade sig vara helgjuten i gips. Och sen det här fackverksbygget – såg nästan ut som Nimis på Kullaberg.
Min pappa var möbelsnickare så det var ingen brist på virke hemma. Däremot var det inga fina bitar jag fick. Det var lite skräp här och lite skräp där och mycket skarvande och skruvande. Anläggningen byggdes utan någon "master-plan" så den växte som en slags oorganiserad organism. Jag har aldrig varit mycket för att detaljplanera på det sättet att jag ritat upp saker och ting innan och sedan byggt enligt det. Jag kanske har skrivit det förut men jag tror mer på idéen att improvisera fram saker. Låta det ena ge det andra och så vidare, typ; "det här huset tänkte jag ha här, men det ser bättre ut om det står på andra sidan spåret så då får det stå där i stället".
På den här stora bilden syns i stort sett hela rummet efter en timmes rivning. Jämför gärna med de andra bilderna längre upp. Och det syns också tydligt att nästan hela rummet är fyllt av anläggningen. På den andra bilden … The end!
10 000 timmar att bygga och 3 timmar att riva …
//
Peter